Aten, Grekland
19 år senare
God kväll, mina damer och herrar och välkomna till vår lilla show.
I kväll har vi ett äkta, mångskiftande-
-konglomerat av kubaner här på scenen.
Vi har Paquito D'Rivera!
Vi har Ignacio Berroa!
Och...vi har min senaste...
...kubanske son...
Arturo Sandoval!
Han är här tack vare ett speciellt tillstånd av den kubanska regeringen.
Jag skulle vilja säga en sak.
Ända sen jag var liten, och ända sen jag första gången hörde hans musik...
...har jag drömt om att spela med maestro Dizzy Gillespie.
Så just nu är livet faktiskt en dröm för mig.
Mari, det är jag, Arturo.
-Arturo, var är du? -Jag är i Aten.
Mår du bra?
Mari, du är i London. Allt är arrangerat.
-I kväll? -Jag är i Italien i morgon.
-Var försiktig. -Jag ringer när jag är där.
Se till att jag slipper sån där feta-ost.
Gå ingenstans.
Arturo, vad står på?
Snabbt, ge mig en cigarett.
-Min fru och son är i London. -Var är de?
Vi åker inte tillbaka.
Paquito, det är inte klart än.
Oroa dig inte. Vi ska få ut dig.
Arturo, nu åker vi. Jag har ringt ambassaden. De väntar oss.
-Vad är det? -Jag har släkt där.
När man åker straffar regeringen de människor man älskar.
Vill du verkligen göra det här?
Jag har suttit i fängelse i hela mitt liv.
Friheten är skrämmande, men jag måste göra det.
Då gör vi det, då.
-Ambassaden är stängd. -Öppna den. Min kubanske vän...
-Sir, ambassaden är stängd. -Inte för mig.
Öppna grinden, sergeant.
Det är en ära att träffa er. - Ni måste vara Arturo Sandoval.
Världens näst bäste trumpetare.
Någon borde vara... Jaså, där är du.
God kväll, mina herrar, eller snarare god morgon.
Michael Tasker. Jag beundrar er mycket.
-Det här är Arturo Sandoval. -Ja, ni vill söka asyl.
-Hur lång tid tar det? -Byråkratin känner inga gränser.
Det här är USA:s ambassad och jag vet att ni har äppelpaj nånstans.
Det ska vi ordna.
-Ta det bara lugnt. -Tack, Diz.
Den här vägen.
Mr Gillespie tillhör det fåtal som kan öppna det här stället mitt i natten.
Sätt er, jag kommer strax tillbaka.
-Kaffe? -Ja, tack.
Jag är rädd.
Lita på mig.
Mr Sandoval, jag måste förklara-
-att vissa kriterier måste upp fyllas innan vi kan ge er asyl.
Ni måste kunna bevisa att ni blir förföljd om ni återvänder hem.
Det är därför jag är här.
Ni har turnerat med mr Gillespies band. Reser er familj med er?
Nej, min fru och son väntar i London.
-Söker ni asyl för dem också? -Ja.
-Ställer det till problem? -Jag vill bara informera mig.
-Hur länge har ni varit musiker? -Sen jag var sex år.
Jag lärde min katt gå på lina medan jag spelade bongotrummor.
Studerade ni på en regeringsunderstödd skola?
Ni är alltså klassiskt skolad?
Det står här att ni var medlem av Kubas musikakademi. Stämmer det?
Är det en statsunderstödd organisation?
-Ert första jobb var med... -Cuban Modern Music Orchestra.
-Regeringsunderstödd? -Naturligtvis.
Om inte regeringen stöder det, finns det inte.
Jag förstår inte. Det tycks som om regeringen behandlat er väl.
-De stödde er som musiker. -Ja.
Så länge jag gjorde som de ville.
Moskvas statscirkus Havanna, 1973
-Det där är vad vi skulle spela. -Ja, starta ett band och flyga iväg.
-Hej, Arturo. -Du har inte förändrats.
Du är stilig även utan hår. Mycket stilig.
-Jamie, vad handlar det här om? -Inget. - Kom in och sätt er.
-Inga brännhål i min soffa. -Jamie, vad handlar det här om?
Kamrat Somavilla uppmärksammade mig på en sak.
Jag berättade för Jamie att ni ville starta ett nytt band.
Ett band, det är en bra idé. Synd att vi inte kan göra det.
Mina herrar, jag är artist som ni. Jag förstår att ni vill väcka musan.
Men som kubaner måste vi visa en enad front, politiskt och musikaliskt.
-Att förstöra orkestern är inte bra. -Nej! Nej!
-Vi vill inte förstöra nånting. -Nej, bara Kubas bästa band.
-Det finns rum för ett band till. -Arturo, det är svåra tider nu.
Just det, och varför kan ni inte spela det ni vill i Orquesta?
-Där spelar vi det ni vill. -Vi måste få experimentera.
Nej, ni vill bara inte spela vår musik, ni vill spela fiendens musik.
-Vad är fiendens musik? -Nu räcker det!
Våra kamrater offrar sina liv i Angola men ni tänker bara på er musik.
Det finns inte tid till sånt. Det finns gränser.
Förstått? Det finns gränser.
-Strunta i cowboyfilmen. -Jag har inte sett den förut.
Nu spelar vi domino. Ägna dig åt spelet.
-Cirita, en kaffe, tack. -Vänta, det är inte din tur.
Cirita, ditt kaffe är som en god morgon-kyss.
Det är nog fjärde gången på samma bönor.
-Vill ni spela? -Kanske senare, pappa.
Bandet... Vi kommer ingenstans.
Du hörde vad Jamie sa. De tar pengarna och instrumenten.
Det skulle de aldrig göra. Vi blir så bra, att de måste ge oss sitt stöd.
-Skulle de stödja ett jazzband? -Du får aldrig kalla det jazz.
-De kommer att höra musiken. -De är byråkrater.
Du är kuban, jag är kuban. Det vi spelar är kubansk musik.
Vi behöver nåt slags kamouflage.
-Congas. -Ja, stora.
Längst fram.
Vi kallades oss "Irakere", ett afrikanskt ord som betyder djungel.
Vi lirade jazz, men vi gav det vår egen swing...
Vänta lite. Stoppade de inte er? Och bandet gjorde succé?
Ja, vårt kamouflage fungerade.
Ni turnerade, ni spelade in en skiva för CBS, ni fick en Grammy.
Och regeringen struntade i vad ni spelade?
De valde att inte märka det, eftersom de drog in stora pengar på oss.
-Ni tjänade väl också en del? -Det fungerar inte så.
Klubbarna betalar kulturministeriet, vi fick matpengar.
Ni skulle tjäna mer pengar om ni inte var på Kuba?
Det handlar inte om pengar, utan om musiken.
Ni fick spela det ni ville. Amerikansk jazzmusik, Gershwin, Ellington...
Det var alltid riskabelt, eftersom man inte vet var gränsen går.
Man kan spela Gershwin en gång för mycket.
Att inte få spela Gershwin är inte förföljelse.
Om det blir kontrarevolutionärt och man får fängelse.
På Kuba lever man med skräcken att nån ska skada dig eller familjen-
-på grund av en låt. Bara en låt...det är förföljelse.
Om ni kände så starkt för det, varför flydde ni då inte tidigare?
Jag hade planerat alltihop.
Men ni stannade?
Kom, så åker vi!
Livet har sin egen plan.
Kom, så åker vi!
Kom, så åker vi. Jag är här, bussen är på väg.
Kom! Vad väntar du på?
Det är timmar till nästa buss.
Jag ska åka med honom.
Jag har varit här hela tiden. - Hon är tillsammans med mig.
Mitt livs stora kärlek.
Vad heter du förresten?
Marianela, Marianela, Marianela
Där hon går får hon bussarna att stanna
När hon ler måste hon gråta
Vad står på?
Min mor dog nyligen. För en vecka sen.
Jag är ledsen.
Hade din mor något emot att man skrattar?
-Vart ska du? -Det är min hållplats.
-Min också. -Vilket sammanträffande.
-Jag vill träffa dig innan jag åker. -Varför det?
Måste man ha en anledning?
-När är turnén slut? -Om en månad ungefär.
-Vi kan väl äta middag? -När du kommer tillbaka.
Det är för lång tid.
-Varför så bråttom? -Du kanske glömmer mig.
Det är knappast troligt.
Ursäkta... Arbetar du här på handelsministeriet?
-Säg inte att du också arbetar här. -Nej, knappast.
-Är det något problem? -Nej, inga problem.
Vi ska träffas innan jag åker.
Det är en varning!
Kamrat, de östtyska inköpen.
-Sålde hon allt? -Och hon gav sig faktiskt av.
-Till Miami? -Barnen, modern, fadern på en flotte.
-Pratar vi om Cuca? -Vad har hänt henne?
De gav sig av för några veckor sen.
-Hela familjen? -Ja, till och med hunden.
-Bra att hon lyckades fly. -Hon gav upp för att det är tufft.
-Hon ville shoppa i Miami. -Hon köpte allt som fanns i Havanna.
-Får jag tala med Marianela? -Marianela, det är till dig.
-Marianela, det är Arturo. -Vem?
Arturo Sandoval. Minns du inte?
Det är klart att jag minns. Det var bara en timme sen.
-Gillar du baseboll? -Om jag gillar baseboll?
-Vad gör du här ute? -Det är här jag övar.
Jag gillar att spela här, eftersom musiken kommer tillbaka som en våg.
-Vad spelade du? -Nåt jag nyss skrev.
-Vad heter det? -"Marianela."
Det är säkert.
Lägg din hand på mitt hjärta.
-Fint. -Fint.
-Vad heter hon? -Marianela.
-Var bor hon? -Det har du inte med att göra.
-Den lilla servitrisen vi jagade... -Som du jagade.
Marianela jobbar för regeringen.
-Tycker du att jag är galen? -Du är kär, och det är farligt.
-Vad menar du? -Arturo...kom hit!
Jag kan inte lämna familjen, men du är fri, du behöver inte återvända.
Men om du blir kär, är du fast. Komplicera inte ditt liv.
Där är hon. Vad sägs?
Det är värre än jag trodde. Var försiktig.
De tar en spion och gör om henne till kvinnan i dina drömmar.
-Det måste vara en stor frestelse. -Vad?
Att resa till alla dessa länder. Fina bilar, fina klubbar.
Får du aldrig lust att stiga av planet och aldrig komma tillbaka?
Vet du vad, Arturo? Du skulle sakna Kuba.
Du skulle sakna att allt doftar som socker.
Du skulle sakna basebollen, du skulle sakna vår musik.
Jag sitter ju här fortfarande.
Jag förstår inte varför man flyr.
Särskilt inte du. Revolutionen har gett dig så mycket.
Marianela, min begåvning kommer från Gud, inte Fidel.
Står "avhoppare" skrivet på min panna? Vad är det vi pratar om?
Är du lika nervös på scen?
Bara på provspelningar.
Hur klarar jag mig?
Jag sitter fortfarande här.
Vänta! Vänta!
Det här är Marianela! Där hon går ska alla bussar stanna.
-Det var sista bussen. -Det var den enda bussen.
-Vad ska du ta dig till? -Jag vet inte.
Jag kan bo hos min väninna. Jag borde ringa hem.
-Det var en underbar dag. -Ja.
-Tack. -Var så god.
God natt.
-Jag följer dig dit. -Nej, det är okej...
Då så, då går vi.
Jag ska skydda dig.
Jag var också gift. Det var ett misstag. Min make, inte min son.
-Har du en son? -Ja, han är åtta.
-Jag var väldigt ung. -Väldigt ung.
Bor hon här?
Det är inte så långt kvar.
Emilia!
Emi!
Hon bor nog över hos översten.
-Översten? -Ja.
-Har hon en överste? -Ja.
Tack för promenaden.
-God natt. -Mari...
-Ska du verkligen åka i morgon? -Ja, det var ju det jag sa.
-Lova att du inte kommer tillbaka. -Jag förstår inte.
Om du lovar att inte komma tillbaka så ska jag vara med dig i natt.
För att jag är rädd att jag skulle bli kär i dig.
Det skulle aldrig fungera. Vi är för olika.
-Olika är bra. -Lova att det blir vår enda natt.
Jag förstår inte. Om jag lovar det, så är du tillsammans med mig i natt?
-Okej, jag lovar. -Jag menar allvar.
-Lova mig. -Jag lovar.
-Jag kommer strax. -Det luktar gott.
Kom igen då, Willis!
Här är Willis Canover som ger er jazz från Voice of America.
-Det är rätt, Willis. -Vad lyssnar du på?
"Dizzy's Atmosphere". Dizzy Gillespie och Charlie Parker-
-i Carnegie Hall, 1947. B-sidan, spår 2.
Du vet vad jag menar.
Det är bara musik.
-Härlig musik. -Man får inte lyssna på den stationen.
-Nu är vi trygga. -Det är inte roligt.
-Du kan råka illa ut. -Det vet jag.
Jag satt fyra månader i fängelse för att jag lyssnade på den.
Jag har förtjänat rätten att lyssna.
Det är dags att gå.
Du ska ut på turné, jag ska jobba.
Vad gör du?
-Vad gör du? -Memorerar ditt ansikte.
Ska vi åka, då?
Vad är det?
-Emi, kan översten dansa? -Snälla du...
-Älskar du honom? -Ja.
Marianela, Marianela, Marianela
Kom, så går vi.
Jag är här.
Vi ses i morgon.
Du lovade att inte komma tillbaka.
Det sista löfte jag kommer att bryta.
-Hon var alltså inte informatör? -Naturligtvis inte.
Men hon arbetade för regeringen och hon är medlem av partiet?
-Aktiv medlem? -Nej, hon ser det annorlunda nu.
Det är ju praktiskt om man ska söka asyl.
-Praktiskt? -Hennes åsikter bekymrade er inte?
Det sa jag inte. Vi hade ofta skilda åsikter.
Ni hade helt motsatta politiska åsikter.
Hur kan två personer som står så långt ifrån varandra hålla ihop?
Du dansar så bra.
Pappa och Leonel, det här är Arturo.
Så trevligt att träffas.
Leonel, hälsa på Arturo.
Leonel! - Förlåt, jag kommer strax.
Pappa!
-Vad är så bra med honom? -Han är rolig, han får mig att må bra.
-Ni är alltså musiker. -Trumpetare.
Trumpetare.
Herr trumpetare, vad har ni för avsikter med min dotter?
Jag vill gifta mig med henne.
Jag vill ha en son med henne och leva med henne resten av mitt liv.
-Det har hon inte sagt nåt om. -Jag har inte frågat henne än.
Med all respekt, jag vet vad ni tänker.
-Jag är musiker, hon är er dotter... -Ni vill förstås flytta in hos mig?
Ja, för en tid.
Jag har något till er.
-Det är tvål från London. -Behåll den.
-Känner ni till Felix Chappotin? -Ja, jag beundrade er musiksmak.
Det var en trumpetare, det.
Gillar du baseboll? Vi kan se mitt favoritlag - Los Industriales.
Du vill att jag ska gilla dig.
Hur klarar jag det? Inte så bra, va?
Jag får försöka med en muta. En smörgås?
Inte det? Det är kalkon.
En kalkonsmörgås. När åt du det senast?
-Aldrig. Var köpte du den? -Där.
-Det där är inte kalkon. -Vad är det, då?
-Det är gam. -Gam?
Nej, det är det inte. Det är kalkon från himlen.
-Dåliga nyheter, Marianela. -Känner du honom?
-Vem känner inte honom? -Är han medlem av partiet?
-Jag tror inte han är nånting. -Han tillhör en annan värld.
Jag förstår dig inte, det gör ingen annan heller.
Du har en bra position här. Varför riskera den?
-Jag är gammal nog att ha förstånd. -Inte så gammal som hans första fru.
-Känner du hans första fru? -Alba Marina.
Alba Marina? Sångerskan?
Vad mer vet du inte om mannen du ska gifta dig med?
Vi spelar det de vill att vi ska spela.
Vet du vad vi saknar, broder? Miles Davis, Charles Mingus.
Medan resten av världen målar regnbågar, målar vi en enda färg.
Jag ska bort härifrån.
-Din familj, då? -Jag ska få ut dem på nåt sätt.
Titta!
Jag är så jävla less på den här teatern!
Var försiktig. På Kuba är det många som lyssnar.
Och inte bara på musiken.
Var har du varit?
-Vad är det? -Någon följer efter mig.
-Vad? -Någon följer efter mig.
-Han skulle inte följa efter dig. -Vänta lite!
Känner du honom?
-Han är god vän med Emilia. -Emilia?
Han skulle bara fråga lite grann.
Han har tagit reda på saker. Om dig.
Om mig? Varför?
-För att jag bad honom göra det. -Bad du honom göra det?
-Varför frågade du inte mig? -Jag vet inte om jag kan lita på dig.
-Jag har berättat allt. -Det är inte sant.
Inte om Alba Marina.
-Alba Marina? Du vet att jag var gift. -Inte med Alba Marina.
Än sen? Tvivlar du på att jag älskar dig?
-En make lämnade mig... -Han lämnade dig och din son.
-Jag vill inte uppleva det igen. -Jämför inte mig med honom!
Gå hem!
Hur mår ni? Ni får väl inte en hjärtattack?
Du skrämde livet ur mig.
-Det är bättre nu. -Sluta följa efter mig!
-Jag kommer inte hit mer. -Nej... Ni var ett sånt vackert par.
Tack.
-Klarar ni er hem? -Jag kan inte gå hem.
Min fru har sparkat ut mig.
Har du hört den om Fidels zoo?
1960 fanns där en skylt där det stod: "Mata inte djuren."
1970 bytte man skylten mot en annan: "Ät inte upp djurens mat!"
I går bytte man till en skylt där det stod:
"Var snäll och ät inte upp djuren."
Visst är den rolig?
-Ni är komiker. -Nej då.
Ortoped.
Skratta inte. Det är sant. Bensågare.
Vilken ära, en specialist.
Det är taxiförarna som tjänar pengar.
Jag har en kusin som kör taxi och han tjänar pengar. I dollar.
-Är han också läkare? -Skratta inte.
Fysiker.
Vi har världens mest begåvade taxichaufförer.
Arturo.
-Hur kunde du hitta mig? -Doktorn följde mig hit.
Sjalen är så vacker.
Du skulle ha frågat mig om Alba.
-Jag kom hit för... -Jag är inte klar.
-Arturo... -Jag är inte klar.
-Vad är det du vill säga? -Jag vet inte.
Arturo, det jag känner för dig har jag aldrig känt förut.
Jag vet inte hur jag ska känna. Jag litar inte på mina känslor.
Om jag sa att jag älskar dig. Ingen annan anledning - jag älskar dig.
Jag älskade dig första gången jag såg dig. Jag älskar dig nu.
Om så hundra killar följer efter mig, får de bara veta att jag älskar dig.
Jag...älskar...dig.
Litar du på mig?
Du har hittat en god kvinna.
Du kommer att bli en bra far och en bra äkta man.
Bra far, bra äkta man, men en usel dominospelare.
-Det låter som ett bröllop. -Emi!
-Du ser helt strålande ut. -Tack. Var är allesammans?
-Får jag inte kyssa brudgummen? -En gång.
Har ni kul?
Grattis, Arturo. Var snäll mot henne annars pratar jag med översten.
Jag lovar.
-Rosalina, stackarn, har migrän. -Yami, då?
-Hon måste tjänstgöra. -De andra, då?
Jag är här, jag kom ju hit.
Förlåt, jag måste gå.
Är det översten? Be honom komma in. Han är så välkommen.
Jag är ledsen, jag måste gå.
Du ser helt underbar ut.
Du ser ut som en jungfru.
-Kom nu, Emilia! -Ja, jag kommer.
-Vad står på? -De kom inte.
-Vilka? -Mina vänner.
Ingen av dem är här.
Om de inte kom, är de inte dina vänner.
Titta här!
-Vem kommer? -Dizzy. Dizzy Gillespie.
-Är Dizzy ett namn? -Han heter så.
-Ska jag få den här att rulla? -Du är bäst.
-Han är bättre än bäst. -Så bra är jag inte.
Begrav den.
-Det är fel storlek på hjulet. -Det är runt.
-Hur står det till? -Välkommen till Kuba.
Först ska vi visa er en av våra världskända hälsocentraler.
Tack, men min hälsa är bra. Jag vill till Chano Pozos vagga.
-Chano Pozo...? -Vet ni inte vem Chano är?
-Jag vet vem Chano är. -Du har inte med det att göra.
Vänta lite.
-Kan du ta mig till hans vagga? -Vagga?
-Ja, naturligtvis. -Hela dagen är planerad...
Det är bra, tack. Mina grabbar följer med er.
Åk med och ha lite kul.
Det är en ära, mr Gillespie.
-Vad är det här? -Min bil.
Fortsätt att försäkra dig om det.
Då så. Nu åker vi. Allt är bra.
-Vet du verkligen vem Chano Pozo är? -Luciano Pozo y Gonzales.
Bättre känd som Chano. Kubansk congaspelare. Ni träffades 1946.
Chano är från Belen, där uppe.
Dizzy Gillespie och Chano Pozo gav jazzen en polyrytmisk struktur.
-Du har läst skivomslagen. -Jag har läst allt om er.
Jag måste säga dig en sak.
Din bil luktar konstigt. Bensin.
Bensin och tjära. Jag målade bilen med bensin och tjära.
Bensin och tjära? Bilen ska vara på vägen, inte vägen på bilen.
-Finns det nån staty, eller nåt? -Nej, ingen staty.
-Ta mig till Chano Pozos gata, då. -Han har ingen gata.
-Vad finns det, då? -Ingenting.
-Hur minns folk honom, då? -De flesta minns honom inte.
Det är ju kriminellt. En av världens bästa musiker.
Chano Pozo överskred den slumpartade världens skiftande öden-
-och gav sig ut på en irrfärd till metafysikens rike.
Karl Marx har säkert en staty.
En staty och en teater.
Och Karl Marx kan kyssa Chano Pozo i arslet.
Hör ni det där soundet? Det var här Chano Pozo lärde sig spela conga.
-Är det nåt slags show? -Det är fest här varje eftermiddag.
Vi stannar här.
Ni kan filma så mycket ni vill.
Det här är Chanos värld. De upp för en traditionell yambu.
Den är tillägnad Belen. Det är där vi är nu. Chanos hemstad.
Ni har verkligen hållit det vid liv.
När de släpade oss till Amerika tog de våra trummor, vårt språk.
Vi fick lära oss deras språk.
Men det sanna afrikanska hjärtat slår fortfarande här på Kuba.
-Här är det som det var. -Det finns mer. Mycket mer.
Jo, det var så sant. De har planerat en jam session för mig i kväll.
Har du hört talas om ett band som heter Irakere?
Irakere?
Ja, jag har hört talas om dem.
Mr Gillespie, ni ska få höra Kubas bästa musiker.
Som Paquito D'Rivera.
Pakeeto!
Ja, jag gillar det soundet.
Tack ska ni ha.
Varför i helvete spelar min chaufför trumpet?
-Er chaufför? -Ge mig min trumpet.
Det afrikanska och det kubanska förenat på det överjordiska planet.
Jag smugglade den här från Frankfurt. Regeringen gillar inte jazz.
När ni kliver på båten är den så kallade jazzfestivalen slut.
"Musica non grata."
Den där showen var bara för dig. Så är det inte varje dag.
Har du skrivit det här?
Det hörde jag inget av.
Det är nåt jag arbetar med.
Det är fint. "Musica non grata."
Miles Davis skulle ta trumpetlektioner för mig en gång.
Jag sa: "Vi går över till pianot." Miles sa: "Jag spelar inte piano."
Jag sa: "Det enda sättet att verkligen komma in i musiken"-
-"arrangera, komponera, är med hjälp av pianot."
"När du har lärt dig det, då kan vi förstå varandra."
Varför följer du inte med på turné?
-Ska jag följa med er? -Den där trumpeten tillhör världen.
-Båten går "manana." -I morgon.
Om jag bara kunde, Diz.
Marianela, du förstår inte. Dizzy Gillespie såg något hos mig.
-Hos mig. -Och nu vill du åka bort med honom?
Jag vet inte vad du vill. Du spelar med ett band, ni turnerar.
-Jag är ett utställnings föremål. -Var inte löjlig.
Ett sanktionerat band. Vi åker på turné nästa vecka, men jag vill inte.
Musiken jag spelade i kväll är den jag måste få spela.
-Vill du inte det? -Det är klart att jag vill.
Du vet att jag alltid har stött dig.
Vi är en familj, men det finns gränser.
Gränser?
-Vem är det jag talar med? -Varför måste du komplicera allt?
Madrids internationella flygplats
Irakeres världsturné 1980
Titta där!
Tiotusen kubaner stormade Perus ambassad för att försöka fly från ön.
Castros regim slår ner upproret efter 48 kaotiska timmar.
En busschaufför som sökte asyl för sig och passagerarna-
-krossade ambassadens grindar. Eldgivning ledde till en vakts död.
Som svar på ambassadens vägran att lämna över flyktingarna-
-tog regeringen bort sina vakter, det ledde till en våg av asylsökande.
-Jag glömde saxofonen på planet. -Din saxofon?
Arturo, se efter den här.
Skynda dig! Planet går snart.
-Varför ställdes turnén in? -För att skydda Irakeres rykte.
Arturo, det här är Osvaldo från statens säkerhetstjänst.
-Jag ringer senare. -Sätt dig.
Arturo, Irakere är en viktig röst för revolutionen.
-Det är din röst också. -Och Paquitos, men han svek oss.
Nu när Paquito är borta ska du spela en mer framträdande roll i Irakere.
Det uppskattar jag, men jag har andra planer.
Har du andra planer?
Jag vill starta ett eget band, och utöka konceptet med kubansk musik.
Till en ny internationell nivå.
-Ditt eget band? -Ja, mitt eget band.
-Klockan fem har vi soundcheck! -Arturo, ni får inte spela här.
-Jag har varit på varenda klubb. -Tyvärr.
-Det sägs att du har lämnat oss. -Det här är din klubb.
-Du älskar den här musiken. -Arturo, jag är din vän.
Allt skulle bli mycket enklare om du gick med i partiet.
Vad är det?
Hör på nu!
Du behöver inte tro på det, skriv bara under.
Du vill väl spela trumpet, då måste du spela spelet!
Tittar du nu?
-Sätt dig och spela med din far. -Jag kan inte.
-Varför kan ni inte stanna? -Vi måste åka.
Marianela, kom!
Du vill visst aldrig spela?
-Kom, Arturito, och spela med oss. -Du kanske vinner.
-Marianela, kom nu! -Ja, jag kommer.
Var inte du vän med Paquito D'Rivera?
-Jag är fortfarande hans vän. -Fast han har hoppat av?
-Paquito vände vårt land ryggen. -Han gjorde ett val.
-Han hade allt. -Då skulle han inte ha flytt.
-Bara ännu en mask. -En mask?
Som de hundratusen som lämnar ön med båt?
-De var väl trötta på att ha allt. -Hur kan du säga så?
Hör du vad din son säger? Vad tycker du om det?
Jag tycker att vi ska spela.
Det är min tur.
Marianela, nu åker vi!
Arturo, prata med mig!
Du är alltid arg när du är där. Du kan inte ens spela domino med din far.
-Jag står inte ut med att se det. -Han tycker om att spela.
Han kastar bort sitt liv. Min far var en skicklig mekaniker.
De tog hans verkstad. Varför tror du jag köpte bilen?
-För att han skulle göra nåt annat. -Sänk rösten.
Vad är du rädd för? Revolutionen? Kom ihåg att den ger oss allt.
-Han gav bort verkstaden. -De förstatligade den!
De tog det han trodde på, de tog hans drömmar, hans yrke.
-Det han gjorde! -Vi har alla gjort uppoffringar.
-För vad? -För landet, för ett ideal.
Fria sjukhus, fri undervisning.
De hundratusen som ger sig av är de som har gett upp.
Gett upp? Det är precis det de inte gör!
Vad är det för vits med utbildning om man inte får läsa det man vill?
-Jag hör aldrig din far klaga. -Nej, inte du.
-Din far ger revolutionen sitt stöd. -Det är allt han har kvar.
Om han förkastar den, skulle hela hans liv vara meningslöst.
Han skulle ha gett upp allt för en jävla lögn!
-Turi sover! Alla sover! -Hela landet sover!
-Mina barn ska vakna! Turi! -Arturo, grannarna hör dig.
Låt dem rapportera mig till Kommittén för revolutionens försvar!
Familjen Sandoval ska inte sova sig igenom det här. Lyssnar ni? Vakna!
Nu räcker det. Ingen ska sova.
Hallå!
Sandoval!
-Ska du sova hela dagen? -Vad vill du?
Du får spela. Affärerna har gått dåligt, och du drar publik.
Hur många kvällar?
Vi får se hur det går.
Vad står på? Har du glömt hur man spelar trumpet?
Johnny! Har de sparkat ut er från London?
-Hej, älskling. -Så kul att se er.
Du kunde inte komma till oss, så vi kom hit.
Dizzy besökte klubben förra veckan.
Han kunde inte sluta tala om sin kubanske "compadre".
-Han är hederskuban nu. -Han har stor respekt för dig.
Han är helt överens med mig.
Du borde vara någonstans där din talang uppskattas.
Leonel! Inte så högt.
Mamma, jag vill bara höra slutet.
Turi, sängdags.
-Pappa, du skulle se den här Ochoa. -Ochoa? - Kom!
Det är general Ochoa som ledde trupperna i Angola.
Han blev utnämnd till revolutionens hjälte. Nu står han inför rätta.
Han blev för populär. På Kuba finns det bara en Revolutionshjälte.
Om du inte är död, då kan du vara hur populär som helst.
Låt inte Arturo hjärntvätta dig. Ochoa anklagas för narkotikahandel.
Mari är den enda som tror att han gjorde det utan Fidels godkännande.
Jag tror inte ens att han gjorde det.
Vi har ett rättssystem här. Han kommer att bli frikänd.
-Det är en rättvis rättegång. -Du har tittat i en vecka.
Det är en fars. Han kommer att ställas framför en exekutionspluton.
Han blir inte avrättad.
Hans advokat har bett domaren se till att det blir så.
Hans advokat har blivit åklagare. Är det en rättvis rättegång?
Jag är så ledsen. Jag ville att det skulle vara en perfekt kväll.
Jag har aldrig varit på middag utan gräl. Det brukar vara jag som börjar.
Jag vet inte vad han vill. Han är så olycklig.
Det är klart att han är. Han är musiker.
Jag har varit runt dem i fyrtio år.
Och jag har aldrig träffat någon som Arturo.
Jag vill tillägna den här låten min hjälte.
Min inspirationskälla - mr Dizzy Gillespie!
Låten heter "Blues for Diz".
Förlåt att jag kommer för sent.
Mamma, det här är Paloma.
-Emilia, så roligt att du kom. -Det här vill jag inte missa.
Johnny och Sally, goda vänner från London.
Mari, du ska veta en sak. Man har er under bevakning.
Det har förekommit rapporter om er båda.
Vad pratar du om?
De kommer inte att låta honom spela efter i kväll.
Arturo, vilken fantastisk spelning.
Om jag fick bestämma skulle ni spela här varje kväll. Det vet du.
Du var underbar.
Arturo, vänta!
Varför är den kubanska regimen så rädd för er musik?
-Inte musiken, utan idéerna. -Skulle Castro vara rädd för idéer?
Han är rädd för andras idéer. Vet ni hur han lyckades besegra Batista?
-Det var en populär revolution. -En populär idé.
Han lovade kubanerna demokrati och frihet från diktaturen.
Det klarade han med 80 personer, 50 vapen och en båt som nästan sjönk.
Det var allt han behövde, eftersom idén gav honom en armés styrka.
Anledningen till att jag är här är för att tala om Arturo...
-...så att han kan få spela sin musik. -Det är inte bara en fråga om musik.
Och det gäller inte bara Arturo. Ni har tagit emot utlänningar i ert hem.
Ifrågasätter ni min lojalitet?
Det finns något som liknar kontrarevolutionärt uppträdande.
Med all respekt, vilken revolution talar ni om?
-Kan det miss förstås? -Tydligen.
Min revolution låter inte alls som er revolution.
Min handlar inte om skvaller utan om att skapa ett nytt samhälle.
Genuin jämställdhet. En plats där barnen kan frodas.
Ni anser säkert att inget land älskar sina barn mer än Kuba.
-Tills de blir vuxna. -Kamrat...
Ni älskar er man, men säg inget ni kan komma att ångra senare.
Revolutionen behöver allas stöd för att överleva.
Ursäkta, men om revolutionen inte överlever-
-att två engelsmän äter middag hemma hos mig-
-eller att en kuban spelar den musik han älskar. Varför då rädda den?
-De har visat det hela dagen. -Vad blev domen?
-Vad tror du? -De har redan skjutit honom.
Arturo!
Arturo? - Vart gick han?
Var du med den dagen Fidel marscherade in i Havanna?
-Nej. -Jag var där.
Jag var en liten flicka.
Jag såg hur han åkte i den där jeepen...det där skägget, leendet...
Han var som ett helgon.
Och jag blev förälskad.
Jag blev förälskad i Fidel och hans dröm.
Det skulle bli ett paradis.
Jag visste inte. Jag visste inte att de stoppade dig från att spela.
Min fru var förkrossad.
Det var som att få veta att ens älskade hade varit otrogen hela tiden.
-Då tog det slut för henne. -Bara så att jag förstår...
Säger ni att ni aldrig sympatiserade med Castros regim?
Snälla, mr Tasker. Ta fram papper och penna och skriv ner det här:
Jag har aldrig, aldrig sympatiserat med Fidel Castro.
Han svek sin idé, han bröt alla sina löften. Skriv ner det.
Det här är taget ur London Times tidigare i år.
Där står att ni har gjort positiva uttalanden om Castros regim.
Det här är från en tysk tidning.
"Revolutionen gav mig allt jag behövde." Stämmer det?
Jag sa det i Frankfurt, i Stockholm, i Havanna. Jag spelade med.
Ni måste förstå hur det ser ut. Ni kommer hit med en amerikansk ikon...
Mr Tasker, alla i Havanna måste ha två ansikten för att kunna överleva.
Man måste spela med. Jag ber er, min fru...
...och min son väntar på mig i London.
Det här togs fram av USA:s intresseorganisation i Havanna.
Där bekräftas ert medlemskap i kommunistpartiet.
Är ni medlem?
Är ni medlem av kommunistpartiet?
Tack.
Om ni tycker om min musik och mitt sätt att spela-
-så är det för att revolutionen har gett mig möjlighet till det.
Tack och god natt.
-Det kommer inte att fungera. -Vi är så nära. Säg inte så.
-Han går inte på det. -Jodå, men fortsätt så här.
Ge regeringen erkänsla för allt.
Till och med luften jag andas.
En personlig gåva från Fidel.
Jag trodde att du bara var nervös inför provspelningar?
Vad tror du att det här är?
Alla bokningar är klara. Lycklig resa.
Var försiktig med kvinnorna där.
Jamie, kan du göra mig en tjänst?
Jag hoppades att familjen kunde följa med. Jag har varit borta för mycket.
Jag ska vara ärlig mot dig.
Det är United Nation Band. Paquito, Ignacio, två avhoppare.
Vi är oroliga för att du spelar med två kontrarevolutionärer.
-Det blir inga problem. -Är du säker på det?
-Inga problem. -Är du villig att fördöma Paquito?
Nej.
Om en utländsk reporter frågar vad du känner för Paquito. Vad säger du?
Jag skulle säga att vi delar scen men inte värderingar.
Bra, om du sagt att du skulle fördöma honom, hade jag inte trott dig.
Kom hit. Jag ska se vad jag kan göra. Jag ska göra mitt bästa.
Vi får inte berätta för nån om planen, inte ens för våra föräldrar.
Det måste bli som alla andra resor. Inget gråtande, vi åker bara.
Du får inte packa för mycket.
Det är så mycket. Till dig, Leonel, Turi.
-Tur att Emilia gav mig väskan... -Marianela, Marianela...
De gav inte Leonel utresetillstånd. Han är i värnpliktsåldern.
Du sa ju att vi fick våra tillstånd.
Vi, men inte Leonel. Jag fick just reda på det.
-Han är min son. Han måste få resa. -Han är förbjuden att resa utomlands.
-Vi kan inte lämna kvar honom. -Vi får hitta på nåt sätt.
Paquitos familj är fortfarande kvar. Vi skulle ju åka som en familj.
Marianela, jag svär att jag försökte. Men han är i tjänst i sju år.
-Sju år. Då får vi vänta. -Då ska Turi göra militärtjänst.
Om vi inte åker nu, kommer ingen av oss i väg.
-Vill du att jag ska lämna min son? -Han är min son också.
Hur kan du då ens tänka på att lämna honom. Du får åka själv.
Marianela, hör på mig! Du vet att jag aldrig skulle åka utan dig.
-Jag kan inte lämna min pojke. -Han är ingen pojke.
Han är min son.
Det spelar ingen roll hur lång tid det tar, och om jag måste ta en båt hit-
-men jag ska hämta Leonel och föra honom till oss. Jag lovar.
Vi måste vara starka. Se på mig! Vi måste vara starka.
Vi måste ta det första steget annars får vi aldrig ut våra familjer.
Kom hit! Lita på mig.
Jag kan ta väskan. Det är mitt jobb nu.
-Snygg taxi, doktorn. -Äntligen har jag nått min potential.
-Jag vill följa med, pappa. -Det vet jag.
Men vi ses i London om två veckor. Ta hand om mamma.
Sköt om dig.
Var försiktig.
-Tack. -För vad?
-För att du lärde mig spela domino. -Du har mycket kvar att lära.
Ta väl hand om bilen. Begrav den inte.
-Vi ses snart. -Jag är rädd.
Lita på mig.
Ta hand om mamma och ta med henne till London.
Vi är där om två veckor.
-Turi! Turi! -Gå och lek med farfar.
Jag vill inte ställa till en scen, men jag kan inte låtsas respektera dig.
-Du vet inte allting. -Jag trodde att du var speciell.
Du backade aldrig undan, men du är precis som alla andra.
-Jag är ledsen att du känner så. -Ledsen?
Du borde vara ledsen för Turis skull. Du lärde honom bara att ge upp.
Har du inte packat än?
Jag vet inte, pappa. Jag vet inte vad jag behöver.
Jag såg din mor i natt.
I en dröm. Din far är inte galen.
-Hur mår hon? -Hon är orolig.
Hon sa: "Vår dotter ger sig av"-
-"och du måste göra allt i din makt för att hjälpa henne."
Min lilla älskling. Vilken märklig dröm.
-Pappa, jag försökte... -Nej.
Mitt barn, nu på min ålders höst-
-skulle inget ge mig större frid-
-än att veta att du är i säkerhet och lycklig. Lycklig, lycklig...
Var du än är, kommer vi alltid att vara tillsammans.
Kom hit, mitt barn.
Du vet att jag älskar dig.
Jag älskar dig också, mamma.
Du blir ju bara borta en månad.
-Adjö, Mari. -Ta väl hand om dig.
Mr Sandoval, ni är mycket övertygande.
Men jag ska vara ärlig, jag tror inte att det blir lätt.
-Jag kanske kan förklara bättre... -Ni har förklarat.
Men er ansökan ska till Washington.
Det ser ut som om ni drog nytta av systemet och är ekonomisk flykting.
-Det är inte sant. -Bevisbördan ligger hos er.
Ändra pappren. Säg det till dem.
Jag ska ge mina rekommendationer och processen...
-Hur lång tid tar det? -Svårt att säga.
En vecka, en månad... Det går inte att veta.
Och vad ska jag ta mig till?
Inser ni hur svårt det var att få familjen från Kuba?
Vet ni hur länge vi planerat det?
Mr Tasker, vi är helt utsatta. Ni måste kunna skydda oss.
Enligt lagen måste ni vara i omedelbar fara.
-De sköt två avhoppare. -Jag kan inte erbjuda er skydd.
Ni måste förstå. Min hustru och son är ensamma.
Arturo, lyssna på mig.
Ingen vet att du var här. Fortsätt turnén som om inget hänt.
-Jag kan inte åka tillbaka. -Det är inte jag som bestämmer det.
Jag kan inte göra mer.
Jag ska säga till mr Gillespie att du väntar.
-Vad ska jag ta mig till? -Gör som han säger.
Fortsätt turnén och ta det lugnt. Vi ska ordna det.
Arturo, vi ska åka nu.
Vänta! Vänta!
-Helvete! -De la på.
Jag har varit igenom det här. Du måste sätta fart nu.
Vi har kommit över det här från USA:s intresseavdelning.
Arturo är på flykt.
Vad är det här?
Johnny, Havanna på tvåan.
Hallå? Va?
-Dizzy! -Arturo...
Nåt är på gång. De vet att Marianela är i London. De ställer frågor.
-Lugna ner dig. -Hör på nu!
-De tar henne tillbaka till Kuba. -Det ska inte få ske.
-Jag måste hoppa av nu. -Ta det lugnt.
Där finns ett kort till Vita huset.
-Ska du ringa presidenten? -Vicepresidenten.
Han sa att om jag behövde nåt skulle jag bara ringa.
Du ska spela i kväll, sen tar du planet.
Turi! Turi, vänta på mig!
Om du kommer fram till ambassaden så säg att vi strax är där.
Är ni mrs Sandoval? Följ med mig fort!
Här är era dokument. När ni kommer till New York ska ni stanna på planet.
En man från Utrikesdepartementet möter er. Följ inte med någon annan.
-Min man, då? -Vi har tyvärr inte hört nåt än.
-Vet du inte vad det handlar om? -Har de hoppat av?
Du ska se till att de kommer hem.
Inget jag kan säga, skulle få dem att komma tillbaka.
Mr Sandoval, var snäll och följ med oss.
Pappa!
1992 reste Marianelas far till Miami där han fick asyl.
Året därpå flydde Arturos föräldrar på en flotte och räddades till Florida.
Leonel och Paloma fick tillstånd att emigrera-
-eftersom hennes far var amerikansk medborgare.
Tio år efter att han flytt fick Paquito D'Riveras hustru och son lämna Kuba.
Familjen Sandoval bosatte sig i Miami.
Arturo fick tre Grammys-
-och etablerade sig som en av världens största trumpetare.
1998, åtta år efter ankomsten till USA-
-fick Arturo Sandoval amerikanskt medborgarskap.